Skynda er!
Det här är huvudprydnaderna som tillhört drottningarna före oss.
De kommer från indianernas heliga marker, urfolkens djungler-
- norrmännens prärier, och de mäktiga amasonernas skogar.
Vårt folks kungakronor.
Det här är vårt folks blod.
Vargfolket, alligatorfolket och månkvinnorna...
från vilka vi fått styrkan att härska över världarna. Det är bara choklad.
Teensy Malissa Whitman, nu är du prinsessan Spritt Språngande Naken.
Caroline Eliza Bennett, jag kröner dig till hertiginnan Svävande Höken.
Necie Rose Kelleher, jag kröner dig till grevinnan Sjungande Molnet.
Och jag, Viviane Joan Abbott, är härmed och för evigt...
drottning Dansande Bäcken.
Vänta, vi ska nog inte skära oss med kniven...
Tystnad!
Vi är eldens flammor, vindens virvlar.
Vi är regnens, flodernas och havens vatten.
Vi är klippornas sten.
Med hjälp av min kraft utnämner jag oss-
- till de mäktiga Ya-Ya-prästinnorna. Ingen ska krossa oss.
Nu flyter vårt blod genom oss alla som det gjort i eviga tider.
Evigt trogna, låt oss nu höja våra röster på mumbogumbospråket.
- Yaya! - Yaya!
YA-YA-FLICKORNAS GUDOMLIGA HEMLIGHETER
Många, många månar senare...
Min mor... Vad kan jag säga om henne...?
Det finns ingen i världen som Vivi Walker, det skulle hon gladeligt tillstå.
Mamma var charmig, vacker - allt.
- Men skadad...? - Illa tilltygad.
- Men en trevlig, illa tilltygad person. - Illa tilltygad - hur?
Av de rådande tiderna. Hon kunde ha blivit nåt-
- och ville väl ha ut mer av livet än att vara farmarhustru med fyra barn.
Hon är så komplicerad. Hon kan vara oroväckande lättsam-
- och plötsligt bli mörk till sinnet och svårbegriplig.
Sidda, blir det bra så här?
- Vi ska inte bränna ner stället, men...? - Perfekt!
Men hon dansade sig igenom svårigheterna. Alla rökte för mycket-
- drack, bråkade... Kvinnorna manipulerade och männen höll sig undan.
De satt och tryckte i jaktstugorna med whisky, och väntade ut stormen.
- Ändå verkade de ha roligt. - 'Mörk till sinnet'...argsint, våldsam?
Nej. Även om hon nog kunde hantera en piska, eller ett bälte.
Mina föräldrar hörde till dem som ansåg att aga ingick i barnuppfostran.
På sätt och vis var det hon som inspirerade mig.
Med en lätt barndom skulle jag inte haft nåt att skriva om.
'Dotter till en steppande barnmisshandlare till mor'-
- 'och en oengagerad far...' Men fan! Fan, Connor...!
Herregud, det här är katastrof. Jag menade det ju inte så!
- Du fattar inte... ge mig en Xanax. - Bara på premiärkvällen har du sagt.
Hoppas det inte är allvarligt på riktigt-
-jag tog bara med en flaska vodka.
Vivi!
- Vi är här nu! - Nej, jag tar den!
Den otacksamma satungen! Vem hade trott att hon skulle ta kål på mig.
Här, bébé - ta en klunk.
Mer tabasco.
Herregud... Hur kunde hon? Det var ju hon som var den snälla av dem.
- Vet ni hur lång tid förlossningen tog? - Max två timmar.
- Det kändes längre! - Jag ska aldrig mer prata med Time.
Journalisten överdrev... nordstatarna vill göra oss till bigotta träskbrottare.
- Hör Siddas version först, ring henne. - När du blev nykter slutade du tänka!
Hur kan jag ringa nån som inte längre existerar?! Ge mig telefonen.
Det är hon, svara inte nu. Connor, svara inte!
- Låt bli! Låt bli... - Hallå?
- Hejsan, Connor. - Hur står det till, Vivi?
Bara bra, tack. Är hon där?
- Varför gjorde du så? - Det är ingen fara, prata med henne.
Sidda, hon får ringa upp dig!
Säg åt henne att hon är död för mig nu!
Vad sa hon?
Jag är så trött på hennes fylleutbrott. Jag hörde isen i glaset, mamma!
- Ljud från min lyckliga barndom! - Varför låter du dig provoceras?
Säg bara: 'Allt bra, mamma? Puss, puss - vi ses.' Nåt fel med det?
Gällde det normala människor - helt rätt! Men Vivi Abbott Walker...
har aldrig kommit över nånting i hela sitt spritfyllda självcentrerade liv!
TILL SIDDAS FÖRÄLDRAR Premiärbiljetter.
Viviane Abbott Walkers testamente.
Hon får INGET!
Shep! Kom hit, Shep! Jösses, hon tänker göra det.
Titta - hon tänker gifta sig med den där pojken... mannen.
Betyder det att ni pratar med varann och vad kommer det att kosta mig?
När är det...? Och var?
Svara inte, det är hon.
Hejsan, Vivi! Ringer du för att prata med Sidda eller lägga på?
Jag ville bara säga att jag fått inbjudan. Du har mitt djupa deltagande.
Jag säger till dig som jag skulle säga till min egen mor - bli vuxen.
Vad är det? Det gäller dig med. Ni uppför er som barnungar.
La hon på...?
Hon la på...
Hur har farsgubben din stått ut i över 40 år?
För att de har skilda sovrum sen 60-talet, så han har fått vara ifred.
- Snarkar han? - Han andas.
Jag säger bara att det är vissa saker vi inte borde lägga oss i.
- Jag syftar inte på det här... - Det här är ju en extrem situation.
Då får man ta till extrema metoder. Vi måste göra det vi måste.
Yaya...
Yaya!
Vilken överraskning - mammas kumpaner...
- Connor, hälsa på Ya-Ya-flickorna. - Du verkar inte speciellt förvånad.
Så fort det är nåt mamma inte grejar vet man vilka som kommer farande.
- Connor McGill - trevligt att träffas. - Jag är Caro. Det här är Teensy...
Och jag är Necie. Och du ser verkligen mycket trevlig ut.
Nu pratar jag bara om det yttre, men du ser väldigt bra ut...
Innan ni börjar ska jag bara säga en sak. Det kommer inte att lyckas.
Hör här, bébé - ingen på jorden vet bättre än vi hur galen din mor är.
Hon är och förblir en galenpanna!
- Helt onödigt påpekande... - Hon har varit sån i en vecka.
Att din mor är sån här - om du bara visste...
- Det är hennes viljestyrka... - Sa du viljestyrka eller pillerburkar?
Inte den tonen mot henne. Mig kan du käfta med.
Jag vill ju inte käfta! Jag är trött på allt bråk.
Och jag är less på det här 'universums medelpunkt-inget duger'-
- 'åh, vad jag lidit-ingen förstår mig- ge mig en drink-helt utmattad'...
- 'Scarlet O'Hara... köret'. - Vivi i ett nötskal.
Det räcker, jag har fått nog - och hör sen.
Är det mamma som skickat hit er?
Hon skulle flå oss om hon visste. Vi sa att vi skulle till ett alkoholfritt spa.
- Teensy är med i Anonyma bilister. - Saken är den...
Jag är utsvulten. Vi vet när vi är slagna.
Låt oss bjuda dig på middag. Vi åker hem i morgon och glömmer allt.
Broadway! Det är ofattbart. Din mor är så stolt.
För sjutton, vi lovade ju att inte prata om Vivi - och hör på dig!
- Det var inte meningen. - Kan inte nån gå till damrummet?
Då kommer maten garanterat.
Jag går. Jag måste ändå ringa Connor.
- Vad gör du?! - Fick det på golfklubben...
'ruppe', 'roffe' eller nåt sånt. Hon blir helt utslagen.
'Roppe' - våldtäktsdrogen, det går inte!
Du ser ju vilka pyttedrinkar hon dricker!
- Vi kan ju inte klubba henne i skallen! - Ge henne halva! Det pallar tösen.
Hon kommer!
Jag var tvungen att smaka. Jättesmarrig!
Det funkade inte.
Maten kom ju inte.
- Nej, just det... - Nej.
Nåja... Skål för mamma.
- Må hon länge leva rövare. - Yaya!
Nej!
- Törnrosa har visst vaknat. - Tigrinnan, menar du. Jag gör kaffe.
- Jag hämtar piskan och stolen. - Jag har genrep, fästman, huvudvärk...
Du fick åka första klass, betydde det inget?
Förstår mig inte på trosor som sitter mellan skinkorna, de skyler ju inget.
Jag är en vuxen kvinna med ett eget liv långt härifrån och jag åker hem nu.
- Jag lagar just cikoriakaffe åt dig. - Vad håller ni på med?
- Ett Ya-Ya-hjälpuppdrag. - En medling.
Jag har gått i terapi i 15 år, hos en expert! Det är hon som behöver hjälp.
Helt rätt. Men hon börjar bli till åren och är som hon är.
Men du har ett långt liv kvar. Lämna din ilska och förbittring bakom dig.
Jag är inte arg! Bara över att ni lägger er i-
- när mamma fick ett utbrott när jag berättade sanningen! Nu blev jag yr...
YA-YA-FLICKORNAS GUDOMLIGA HEMLIGHETER
- Vad gör den här? - Där avslöjas en del.
- Och knysta inte om att vi har den. - De pratar ju inte - därför är vi här.
Hon vet inte att du är här eller att vi har boken - och lika bra det.
Det finns saker i den som kan få dig att ändra uppfattning om din mor.
Jag struntar i om hon blev bortrövad av elaka pysslingar. Jag vill härifrån!
Vill du iväg? Titta i boken och håll dig lugn då, så får du åka hem.
Tjuv!
Skål på dig.
Nå, vem vill drunkna?
Du, Sidda... Visa hur det ska gå till nu.
Har det hänt nåt...?
- S-i-d-d-a! - Fäkta med armarna nu...
- Vi ber en bön. Käre Jesus... - Hon kommer att dö!
Lilla älskling, du var nära döden, men jag tror du klarar dig.
Vad bra du var, jag gick nästan på det.
Jag visste väl att jag inte hade tappat stinget.
- Du börjar likna ditt gamla jag igen. - Gamla?
- Ska du säga, som snart fyller år. - Nu pratar vi inte om födelsedagar.
Ska du berätta? Eller måste jag använda mina sista hjärnceller och gissa?
Det är inget. På allvar!
Utom att... Det är Sidda. Var jag en sån hemsk mor?
- Är det om det där i Time? - Vad vet du om det?
Mr Shep berättar för Chaney och Chaney berättar allt för mig.
Jag säger inget till nån. Men en sak ska jag säga dig.
Förr eller senare får vi alla göra upp räkenskaperna.
Låt flickebarnet känna som hon vill. Du kan inget annat göra.
Klöver trumf...
Bara trumf.
Jösses... Vad unga ni var allihop.
Gudars...
Tänk om man vetat då, det man vet nu. Och ändå haft de låren.
- De finns nog inbäddade där nånstans. - Vad i hela friden...
Det var när vi åkte till Atlanta, på premiären av 'Borta med vinden'.
- Du skojar. - Nej, min farbror James bjöd dit oss.
Tant Louise var ett riktigt societets- lejon i Atlanta. Åh, Necie...
- Atlanta... - Var var du, Necie?
Mina föräldrar tyckte Willetta var en olämplig barnjungfru, jag fick inte åka.
- Men din mor skrev till mig varje dag. - Båda dagarna...
'Kära grevinnan Sjungande Molnet...'
Vi kom fram till Atlanta efter en evighetslång tågresa.
Willetta fick åka i vagnen för färgade, så vi fick sköta oss själva.
Upp på övervåningen, flickor. Och se till att få på jungfrun en vettig dress!
Och in med de fula väskorna fort, innan folk tror att vi har luffare här.
Vet du vad mor säger? Att farbror James och tant Lou är nouveau riche.
- Vad är det? - Vet inte, men det är dåligt.
Men så flott som här är, är nouveau riche nog bättre än inte 'riche' alls.
Du skulle se så mycket fina saker här är. Som ett museum, eller slott!
Allt detta plus att jag ska få träffa Margaret Mitchell och Clark Gable...
- Jag känner mig som en prinsessa. - Vad gör ni i karet alla tre?
- Upp med er! - Du är så fin i den där utstyrseln.
Jag ska ta ett foto och visa alla hemma!
Få på er kläder till finmiddagen nu. De har dukat upp som till en kung.
- Är inte det här alldeles fantastiskt? - Jag förstår att du tycker det.
Herre min skapare...
Vid sängdags var överkasten nervikta precis som på ett fint hotell.
Men trots att det var mitt livs upplevelse-
- kände jag på mig att det inte var lika trevligt för Willetta.
- Willetta? - Vad gör du här? Gå och lägg dig.
- Varför gråter du? - För att jag saknar min familj.
- Saknar du mormor Deliah? - Din mormor är inte min familj.
Jag har en egen mormor. Och en egen mor och far.
- Vill du spela kort - som hemma? - Nej, jag vill inte spela kort.
Lite varm choklad, då...? Gör du det åt mig?
Vill du ha choklad, laga till det själv.
James - varför har du hatten på dig inne?
- Kommer miss Mitchell på premiären? - Vem vet vad hon gör.
Sen hon nekats medlemskap i Junior League är hon opålitlig. Hon är arg än.
- Men dansar man sån där indiandans... - Här är chokladen, som du vill ha den.
Vem har gett svartingen lov att klampa in i vår matsal?
Är du döv, nigger? Försvinn ut.
- Hörde jag rätt? - Är alla döva?
- Jag hörde minsann. - Jag med.
Håll klaffen, din mammiga fjomp!
- Be genast om ursäkt... - Tant Lou!
Släpp henne, annars ska den där fula fåntratten få smaka på mer!
Den gled...
Beklagar att er son är en babianrumpa. Yaya!
Den där hemska kvinnan... Tur att hon är död nu.
Har aldrig sett min mamma så stolt som när vi klev av tåget.
Men Buggy lät Vivi göra bot. Hon trodde hon mist sin plats i himlen.
Livet efter detta får man tänka på sen.
Din mormor Buggy var nog den olyckligaste människa jag skådat.
- Det var nåt i Vivis natur som... - skrämde vettet ur henne.
Vivis vitalitet överväldigade henne.
Ända sen din mor kom till världen har hon krävt total uppmärksamhet.
- Min bror Jack. - Har du en bror?
Det är därför du är här - för att få veta ett och annat.
Får jag berätta en hemlighet?
Jag tackar Gud för att han låtit min son finna kärleken i så unga år.
- Solrosen... Kan vi gå iväg lite? - Ja visst.
Du ljuger, du vill bara imponera på din far.
Det är inte bara för hans skull!
- Det är krig, det är fel att inte åka. - Det är fel att lämna mig. Du sa...
Det är redan bestämt. Och jag måste göra det för pappas skull.
Kommer du tillbaka? Svär vid jungfru Maria.
- Svär vid din moders liv. - Jag svär. Lova mig en sak nu.
När kriget är slut är det dig jag ska komma hem till - förstår du?
Tänk om jag är journalist i storstan då...
Du kan göra precis allt du bestämmer dig för, det vet du.
Jag kommer att sakna dig.
- Jag fick lova att inte säga nåt. - Du borde varnat mig. Vad sa er mor?
Hon grät och bönade. Pappa kallade henne opatriotisk, höll tal och skålade.
Mamma vägrade skåla för att en son skulle ut i krig, så nu är pappa i onåd.
- Inte en vindfläkt i hela Louisiana... - Kan nån vrida ur mig...
Vi kan inte sitta här och svettas. Vi får ordna så att det fläktar.
Nej... ni får inte!
Himmel!
Stanna inte, Teensy. Jag menar allvar!
Nu får du allt koppla på stora charmen...
Vi hamnar i helvetet nu.
Vi hamnade i finkan, jag var så stolt.
Din mor hade dåligt inflytande på oss.
Hade inte du kommit, hade vi inte haft en gnutta moral kvar.
Ge henne en smäll från mig, Teensy.
Barn, ska jag skicka ut er i skamvrån?
- Vivi? - Ja...
Är allt bra?
Ja visst.
- Är det nåt du vill ha? - Nej.
Då så...
'Det var hon som inspirerade mig.'
'Med en lätt barndom, skulle jag inte haft nåt att skriva om.' Så sant...
- Varför står inte mormor på inbjudan? - Det kalaset blev en otrevlig historia.
Din morfar hade lyckats i ett mål och ville sätta sprätt på pengar.
Buggy ville inte alls ha den där balen.
Hon ogillade fester och var inte sugen på att fira din mor.
Han gjorde det för att reta henne.
Taylor Abbott behandlade sina hästar bättre än sin hustru.
Och det var din mor som kom i kläm mellan dem. Ja, det vill jag lova...
- Pappa, är den äkta? - Det är väl klart.
Det vackraste jag sett i hela mitt liv! Mamma, den är jättevacker.
Var det du som valde ut den?
Det där är ingen lämplig present till en flicka.
Helt rätt - men perfekt till en ung kvinna. En vacker ung kvinna.
Du kan allt skatta dig lycklig du.
Kom, älskling.
Hej, snygging... Vänta tills du får se ringen du får av mig sen.
- Alla såg! - Folk såg bara hur vacker du är.
Och så där ska inte vi bli mot varann.
Jag lovar, älskling. Oroa dig inte du...
Vad du än har gjort för att få den här ringen, så är det en dödssynd.
- Må Gud förlåta dig. - Jag har inte gjort nåt...!
Jag fick den bara, jag har inte gjort nåt!
- Hon är sjuk, bry dig inte om henne. - Oroa dig inte, jag stjäl tillbaka den.
Seså! Ge flickan ringen, din patetiska katolska idiot.
Ta upp den.
Böj dig ner och ta upp den förbannade ringen nu.
Ge mig din hand.
Jag har gett dig den här ringen. Den är din.
Den är från mig till dig. Förstår du?
Nå, vad har du att säga? Skämma ut sig så inför Vivianes vänner, va...
Sov nu, flickor.
Allt väl?
Ja, men oj... Vad hemskt att vara så hatad av sin mor.
Mamma är svartsjuk och snar att döma, men hon hatar mig inte. Inte så.
- Vänta nu... Jo, det gör hon visst. - Hon försöker hata dig.
Du gav hennes självkänsla en törn, hon är förödmjukad.
Jag har mardrömmar om det här.
- Det kan vara Chick. - Det är hon.
Svara inte.
Tji fick ni. Hur kan ni inbilla er att jag inte vet vad ni pysslar med?
- Pysslar med... vad menar du? - Mig lurar ni inte.
Vi 'pysslar' inte med nåt alls. Förresten angår det inte dig.
- Lägg dig inte i nu, du förstör allt. - Jag vill inte ha nåt ståhej bara.
Inga ljus på tårtan - då ser det ut som när de brände ner Atlanta.
När vi vill ha dina råd säger vi till.
Puss, puss!
Hon tror vi planerar för hennes födelsedag. Kan ni fatta?
- Det är ju dags snart. - Om ett par dagar. Nämn inga siffror...
Mamma var bra på födelsedagsfirande. På morgonen hade vi fest, bara vi.
Sen gjorde vi om det när pappa kom. Han visste inget om morgontårtan.
Det var vår hemlighet.
Jag är så glad att jag fick dig.
- Jag ska ringa Connor. - Gör det. Vi ska låta dig vara ifred.
Men vi tjuvlyssnar från köket, så prata högt.
- Hur visste du att det var jag? - Vem annars? Hur känner du dig?
- Lite förvirrad. - Det beror väl på dunderpillren.
- Hur kunde du tillåta det? - De ringde bara och informerade mig.
Fast jag vinkade av dig. Jag hjälpte dem att få ombord dig-
- de hade till och med ett läkarintyg. Dina piller finns i väskan.
- Har jag en väska här...? - I garderoben.
- Hälsa Connor från oss. - Hörde du?
Att ha träffat dem förklarar mycket om dig.
Du är faktiskt normalare än du borde vara.
Varför gjorde du så?
Det förklarar de på Betty Ford-kliniken.
Jag försöker dra härifrån i morgon. Jag måste hem och jobba.
- Gör dig ingen brådska för min skull. - Jag sa just att det var för jobbet.
Du kanske borde stanna och reda ut det här med din mor.
Varför är du så angelägen om det?
För att våra barn kanske kommer att känna likadant för dig en dag.
De knäppa damerna kanske vet nåt som du inte vet.
Dra inte in barn vi inte ens har i det här, det var oschyst.
Det är så jag känner. Stanna där och red ut det.
Det kan du göra själv.
- Säger New York-bor aldrig hej då? - Inte när de tror att de vet bäst.
Jag hatar sånt. Särskilt när de har rätt.
När Charlie har rätt ignorerar jag honom bara.
- Ni ignorerar dem i alla lägen. - Inte då.
Jo då - först efter 25 år märkte jag att min man var gay. De pallade inte...
Jag tror vi skapade vår egen lilla värld där vi än i dag lever lyckliga.
Undrar om mamma skulle ha ignorerat Jack?
Aldrig. Jack var hennes stora kärlek.
- Sånt inträffar bara en gång. - Varför tog pappa hans plats, då?
Viv... Vivo!
Vi måste hem till Teensy.
- Nej... - Kom nu.
Jag visste att nåt hemskt skulle ske. Jag hörde ju hornugglan i går.
Du har dödat min pojke... Du har dödat min pojke!
Skåla i champagne nu! Du har dödat min älskling...
- Jag tror inte jag klarar mer. - Inte jag heller.
- Jag tror jag ska åka hem. - Kan du köra...?
- Det är väl klart. - Gammal vana...
Vi ses i morgon.
- Så vi hade inte bara roligt. - Jag inser det.
De hittade aldrig hans kropp. Ingen ID-bricka, inte ens en sko.
Genevieve började hoppas ett tag...
att allt var ett misstag, att han fanns i livet nånstans.
Sen slutade hon hoppas, och sen...
Sen tog den rara fransyskan sitt liv.
Jag borde ha slutat innan jag kom ifatt...
- Stackars Teens. - Din mor försökte vara ett stöd...
men ingen av dem blev sig lik igen.
Jag önskar du visste hurdan din mor var som ung, du hade älskat henne.
Felet var inte att jag inte älskade mamma.
Inte heller att hon inte älskade dig.
Älskade hon nånsin pappa, då? Eller var det bara praktiskt att ha honom?
Din far kände Jack. Han visste att han skulle få spela andrafiolen.
Han sa att han älskade henne så det räckte för dem båda.
Det gör han än...
Jag har en vedhög som väntar, så vi säger väl tack för i dag.
Det luktar gott.
Vad är det nu, Vivi?
Är jag fortfarande inte Jack?
Hur länge ska vi få lida för nåt som inte går att ändra på?
Fint...!
- Tänker du ge barnen mat? - Jag struntar i om ni svälter ihjäl.
- Ungen min... - Jag ordnar middagen, pappa.
Jag tar pannan.
Ut och sup dig full du! Du rör ju inte ett finger för att hjälpa till!
Inte? Titta på mina händer!
Bort med dina fula jobbarhänder - rör mig inte!
Oroa dig inte! Så full som du är har jag inte lust att vara här.
Du är vidrig - jag hatar dig!
- Kommer pappa att döda henne? - Hon dödar honom först.
- Hej. - Varför svarar du så där?
- Som om du vet att det är jag. - Det är ju du.
- Jag tror jag fattar vad du menar. - Det låter inte så på din ton.
- Varför skulle mina barn känna så... - Våra barn...
om jag inte vore störd. Du antydde det.
- Inte alls... - Så du sa det för att såra mig?
Du har rätt. Jag vet ju inte, så varför ta risken... fattar du?
Varför riskera att bli som mamma var mot mig, och mot sin man?!
- Fråga ut pappa, medan du håller på. - Håller på med vad?!
Att lista ut om jag ska förstöra våra hypotetiska barns liv!
Nu gör du mig orolig. Nu lugnar vi oss.
Börja inte med 'du är upprörd nu, så jag väntar tills du lugnat dig'-grejen!
- Nu gör du just det! - Okej, jag ger upp!
- Du går på så allt jag säger blir fel. - Och är det så du vill ha det?
- Nej, det har jag aldrig sagt! - Jag ska göra det lätt för dig.
Vänta med allt tills du vet hur hemsk jag är. Skicka inte ut inbjudningarna!
Siddalee Walker? Du är på väg att göra ett stort misstag nu.
Du med - men det tänker jag förhindra.
Ställde hon just in...
Jag har inte numret... jag har inte numret!
Okej, Vivi...
- Hallå? - Vivi? Det är Connor.
- Det har hänt nåt - lägg inte på! - Gode Gud...
Inte så! Jag måste ha ett telefonnummer.
Herregud... Gör aldrig nånsin så igen!
Jag tror hon just gjorde slut, och jag har inte numret!
Hon är hos dina väninnor, Jo-Jo... Ye-Ha...
- Varför skulle hon rymma med dem? - De kom hit och kidnappade henne!
Men för tusan... Jag måste sluta.
Jag vet inte om du har förstört Siddas liv, men du förstör mitt nu!
Och ditt telefonvett är botten!
Han la på!
Vilken överraskning... Titta vad förrädarkatterna har släpat in...
Men ser man på! Alla mina gamla f.d. vänner...
Och min egen ruttna avkomma...
Skit också...
Hej, raring! Stanna till!
- Jag hör inte! - Stanna till!
Stanna! Stanna nu, Vivi!
Åk och varna dem du. Låt dem fly i panik som råttor.
Men Gud!
Nu hade du tur! En repa, och du hade legat löst till.
Teensy - nu är du så god och flyttar på den här skitbilen genast!
- Inte den tonen. - Jag vet att hon är där.
Vad är i görningen? Svek överallt...?
Just det - dina gamla vänner hjärntvättar din dotter.
- Berätta vad som försiggår då. - Vivi, lugna dig.
Du får helt enkelt lita på oss! Åker du dit nu förstör du allas liv.
Vad är det alla pratar om?!
Allas liv...? Nu börjar till och med främlingar säga det.
Connor skrek åt mig!
- Hon hade visst gjort slut. - Åk hem genast.
Tala inte så där till mig, då lappar jag till dig!
Då lappar jag tillbaka. Hoppa in i bilen och åk hem nu.
Skitbil...
- Dumheter, så menade han inte. - Sakta ner, jag spräcker lungorna.
Jag vet att du är lagd åt det dramatiska hållet-
- men avstyr inte ett bröllop på grund av ett telefonsamtal.
Speciellt inte när du varit drogad. Stanna, jag måste vila.
Det var inte därför. Är det inte mysko att vi inte är gifta än?
- Han friar, jag säger nej. Mysko, va? - Varför det?
Därför att... nåt måste vara fel. Jag stänger ju av den biologiska klockan.
Det är inte det att jag inte vill ha barn med honom.
Men så fort jag bestämt mig är det nåt som hindrar mig, det är tvärstopp.
- Har du ingen aning om varför...? - Jo då.
Tänk om jag är som hon, gifter mig och...
Vad då?
- Spöar upp alla rejält och sticker. - Tror du att det gick till så?
Tror...? Jag var faktiskt där. Jag önskar jag kunde glömma det.
Era små Ya-Ya-ärr är inget mot mina. Har jag sånt i mig bör jag leva ensam.
Sånt ska inget barn behöva uppleva, inte Connor heller.
Hon ville inte ha oss! Hon skulle ha stannat borta. Ni släpade hem henne-
- och hon drack tills vi försvann. Det vet väl ni som blandade drinkarna!
Herregud, hon vet ju ingenting.
Sidda, hämta Lulu. In i bilen. Vi ska åka, här stannar jag inte en sekund.
Jag står inte ut...
Maria - de moderlösas moder!
Kan du se mig? Jag är här.
Det är jag igen. Jag behöver hjälp från ovan igen-
- vilken överraskning, va... Så här ligger det till.
Min äldsta dotter Siddalee, som jag har problem med - gaphalsen...
Hon håller på att vända kärleken ryggen. Hindra henne.
Låt henne inte fly. Det är mitt fel. Hon har inte sagt det, men jag vet.
Hon har sett mig fly undan jämt.
Jag tar på mig hela skulden, men jag är glad om du inte för det vidare.
Hälsa din son och hans fader detta.
Jag ska bara röka en... om dagen.
Och ta en drink en gång i veckan... en gång om dan. Jag ska skärpa mig.
Om du bara hjälper henne med det här, ska jag gottgöra dig på nåt vis.
- Pappa...! - Gumman!
- Det verkar inte gå nån nöd på dig. - Mina kidnappare är rätt humana.
- Du verkar ta det med ro du med. - Nu är det en salig röra igen...
Men du har lärt mig att ligga lågt. Vad hände?
Säkerhetsöverträdelse, förstärkning tillkallad... fullt Ya-Ya-pådrag.
Men fången har de lämnat obevakad. Du kan hjälpa mig att fly.
Ja. Men vart vi än åker är problemet kvar.
- Ingen utväg... - Mer som Stockholm-syndromet.
- Du, ja. Jag, då? - Det slutar med att du blir ledaren.
Den intagna tar över dårhuset...
- Vad är det? - Strunt i det... strunt i det.
Varför ska jag dras inför domstol? Jag sysslar inte med förräderi.
- Det kan diskuteras... - Juryn är fortfarande inte enig.
Era barn är inte författare. De avslöjar inte era snaskigheter för alla.
Hade jag vetat att hon skulle bli författare...
För sjutton - sluta tänka på hur du framstår. Hon har ju ingen aning!
Jag fattar inte hur ni kan göra så här. Hon vet för mycket redan.
Hon vet inte ett smack. Det hon vet har hon överdrivit.
Berättar du inte för henne gör vi det - punkt slut.
- Det här är inte Ya-Ya-sättet. - Jo, nu.
Nu äter vi.
Vi var dåligt rustade. Det kan sammanfattas:
'Vägen till helvetet är stenlagd med goda föresatser.'
- Vad är vägen tillbaka stenlagd med? - Ödmjukhet.
- Besitter hon sånt överhuvudtaget? - Inget hon skulle erkänna direkt.
Stolthet kan skyla många synder. Men lever man ihop tillräckligt länge-
- upptäcker man vad den andra försöker dölja på sättet hon döljer det.
Hon lider också, gumman.
Pappa... Blev du tillräckligt älskad?
Vad är tillräckligt?
Jag undrar - blev du det?
Det är aldrig för sent.
Du har kommit till Connor och Sidda. Lämna ett meddelande, så ringer vi.
Hej...
- Förlåt att jag stör. Är ni mr Walker? - Det beror på.
Connor McGill. Jag skulle gifta mig med Sidda, men hon blev bortrövad...
Du behöver inte säga mer - det är inte min avdelning. Stig in.
Vivi Walker - Connor McGill. Hon tar över nu. Lycka till.
Natti natti!
Varför träffas vi nu - beror det på henne eller dig?
Det vet väl du.
Sa hon verkligen att det inte blir nåt bröllop?
Inte ordagrant - hon sa: 'Skicka inte ut inbjudningarna.'
- Inte 'bränn dem' eller 'släng dem'... - Det har tagit år att spika ett datum.
Hon skyller alltid på nåt, jag vet inte vad hon är så himla rädd för.
Som om hon befarade att det värsta skulle hända.
Vet du varför hon tror det?
För att det gjorde det... Det gjorde det rätt ofta.
Vad är det?
Upp med armarna. Drick lite.
Förlåt, jag trodde det var vatten.
Lulu och Baylor är sjuka. Baylor har bajsat i sängen.
Men Baylor...! I badkaret med dig...
Sluta hosta och hjälp mig med din bror!
Du är ju brännhet, vi måste ta tempen. Men Lulu...!
Du får kräkas i toaletten! Var är er far? Varför måste jag göra allt själv?
Tyst med er! Håll tyst, håll tyst...
- Willetta... har du några pengar? - Nej, det har jag inte.
Lille Shep ska äta gröten annars proppar han i sig kakor.
- Vart ska du i finkappan? - Jag ska bikta mig.
Se upp för de där lömska prästerna.
Förlåt mig, för jag har syndat. Jag biktade mig för två veckor sen.
Fader, jag tänker onda tankar om min familj.
- Hyser du hat mot din make? - Ja, och mot mina barn.
- Hur många gånger har du tänkt så? - Alltför ofta.
- Vad är det för onda tankar? - Tankar på att överge mina barn.
Jag vill göra min make illa.
Jag vill rymma.
Jag vill vara fri.
Jag vill bli berömd.
- Du måste överge dessa onda tankar. - Om jag inte kan det?
Då får du be vår Herres moder att lära dig bära ditt kors i tysthet-
- med tålamod, och helt underkasta dig Guds vilja.
God morgon, jag skulle vilja ha lite kaffe.
Tack. Vänta, är det torsdag i dag?
Fredag...
Hej, älskling. Är allt bra med dig?
Jag mår bra.
Gråt inte, älskling.
Hur är det med de andra? Alldeles ensam...?
Jag är så stolt över dig, vad duktig du är.
Jag kommer hem nu. I dag.
Vi kan väl äta räkor till middag?
Jag älskar dig med. Hej då.
- Vet hon om det här? - Hon visste att jag var borta.
Det var inte första gången. Jag vet att hon anklagar mig-
- precis som jag anklagar min mor. Men jag har inte förstört hennes liv-
- och min mor förstörde inte mitt. Jo, nästan.
Men allt det där som satte riktigt djupa spår...
det har jag åsamkat mig själv.
Vivi... Jag vill bara att hon ska gifta sig med mig.
Vivi...?
Knackade du?
Vad är det, gumman?
Jag vill fråga en sak.
Vad ville du fråga?
Förstörde jag ditt liv?
Jag trodde det var jag som förstörde ditt.
Det kanske är ännu en lögn jag tutat i mig själv.
Du har gjort mitt liv intressant. Först ansträngde jag mig verkligen-
- sen försökte jag hålla mig ur vägen. Men jag visste, första gången vi sågs-
- att det inte fanns nån som du i hela världen.
När jag sa 'i nöd och lust', visste jag att det var som att singla slant.
Shep...
Krona eller klave?
Säg du.
- Är det där Connor...? - Vi håller oss till planen.
Ni kommer lägligt, jag har gjort munkar.
- Hej, Connor. - God morgon, mina damer.
- Vad gör du här? - Jag ska återkräva min brud.
- Hon gillar nog inte att bli kallad så. - Vår hemlighet - yayornas specialitet...
- Det är därför vi är här. - Vivi, du vet nog varför vi är här.
Det här har vi redan diskuterat och jag uttryckte mig klart.
- Ja då, och helt galet. - Nu är ni oschysta.
Jag har inte överlämnat kontrollen av mitt privatliv till nån annan.
Älskling, du har ingenting att skämmas över.
Det var andra tider då och du var en annan person. Du kan lita på Sidda.
Snälla...
Följ med oss nu.
Jag kan inte. Låt mig slippa berätta det. Jag minns det knappt.
Jag vill inte...
Okej, gumman.
Det blir skönt när det är över.
- Jag följer med! - Ska alla åka?!
Jag stannar kvar.
En gång... för länge sen...
fick jag ett sammanbrott.
- Lilla gumman... vad är det? - Inget, Connor svarar inte.
- Vad är det? - Sätt dig bekvämt. Jag är fulltankad...
Efter min rymning slutade jag dricka. Jag försökte vara en god mor.
- Hur gick det? - Inte så bra.
Ta bort odjuret, jag tål inte se honom! Titta inte på mig så där!
- Det gjorde jag inte. - Låt bli det!
En präst skickade mig till en läkare som skulle bota mitt alkoholmissbruk.
Lyckades det?
Håll tyst! Väsnas inte så.
Måndag... onsdag, tiggare, tjuv... Hur många läkare...
Du har säkert en massa mindre trevliga minnen.
Vi vet att du kom i kläm.
- Jag har inte gjort nåt. - Ut... Av med de smutsiga paltorna!
- Vi kan inte gå ut, det regnar. - Jag ska tvätta er innan han kommer!
Jag måste rädda mina barn! Gud, hjälp mig... Det är inte dags än!
Låt mig få hämta pappa!
- Jag ser månen och månen ser mig... - Nej, bort från henne!
Kom, Lulu - spring!
Nej, slå mig i stället! Sluta, mamma!
Nej, miss Vivi!
- De måste bli rena! - De är rena, rena som änglar!
Ta in dem i bilen, Willetta!
Vi måste hämta mr Shep, hon har mist vettet!
Gud, du blöder ju! In i bilen.
Vivi, hör du mig? Vivi... Vet du vad hon har tagit?
- Hur många? - Vet inte - hon äter dem som godis.
Doktor Lowell... han borde köras från stan. Jag ska ge henne nåt lugnande.
Vivi har fått ett sammanbrott. Hon måste få ordentlig vård.
Jag vet vad felet är - hon äter ju inte.
Shep... Hon kan inte äta nu. Hon vet inte ens var hon är.
Det skadar väl inte att få nåt i sig.
Det är bacon och tomat-macka, ta en bit nu. Bra, tugga nu...
Beau... du kanske skulle åka över till barnen.
Såja, älskling...
Vivi...? Älskling... Seså...
Kom här...
- Jaha, och...? - Hon övergav dig inte, Siddo.
- Hon var borta i alla fall. - Det var hon verkligen...
Kära mamma, hoppas du har det bra.
Vi är snälla och jag får tyst på Baylor nu, så han inte ska irritera dig.
Så du kan komma hem när du vill. Förlåt om vi gjorde dig arg.
Jag ber för dig varje kväll och varje morgon. Jag saknar dig. Pappa med.
Jag kanske kan komma och hälsa på dig, så kan vi åka och bada som förr.
Jag älskar dig, och jag skriver igen i morgon.
Käraste hälsningar, Siddalee.
Hon var tvångsintagen i ett halvår.
När hon kom hem försökte vi prata om sammanbrottet.
Hon vägrade och vägrar än.
Bara en gång fick hon mig att berätta hur jag hade hittat dig och barnen.
Alla märkena ni hade... Hon skämdes som en hund.
Anledningen till att hon fjärmade sig är att hon inte litade på sig själv mer.
Hon tyckte inte hon förtjänade dig. Allt annat är bara spel.
Och de där tabletterna... Dexamyl - hälften Dexedrin, hälften Milltown.
Det skulle få en att sluta dricka. Alla var så okunniga.
Det jag är mest ledsen för-
- är att vi inte pratade med dig eller dina syskon eller Shep.
Man hade för sig att man inte skulle lägga sig i andras barnuppfostran.
Jag ville berätta det. Miljoner gånger.
Jag fick lova henne att inte berätta det för en kotte.
Säg nåt, bébé.
Jag försöker bara räkna ut hur många tusen jag lagt ut på terapi-
-för att få veta vad jag gjort för fel.
Shep... Skriv ut en check åt henne.
Nu ska vi laga mat till din mors födelsedagsfest.
- Hej då, gumman. - Hej med er.
Allt väl?
Det var inte alltid så illa. Gör som jag - se till att minnas det roliga.
- Är du nåt helgon? - Jajamän.
Sankt Shep - solrosornas skyddshelgon.
Hej då.
Sitt ner!
Nu måste vi köpa biljetter.
Gå och ställ dig i kön. Vi är tolv barn och två vuxna. En stark karl, tack!
Necie, du ska inte åka, va? Och Teensy är redan uppe i det blå.
- En till får plats. - Inte han, men hon. Är det riskfritt?
- Kärran är säker som en barnvagn. - Var inte mopsig, de är mina änglar.
- Din tur, hoppa in. Kom an nu! - Nej...
- Är du rädd? - Åk med ni.
Åker du om jag åker? Titta till Baylor då.
Nå, ska du tala om vad det är eller inte?
- Jag vill åka i flygplanet. - Varför gjorde du inte det då?
- Jag vet inte. - Sidda, jag vet hur det känns...
men man kommer ingen vart om man går omkring och är rädd.
När jag tänker på allt jag aldrig...
Vill du åka? Och du kommer aldrig över det annars?
Just det.
Då så...
Vem tutar?!
Sidda och jag har ett flygplansärende att uträtta.
Hallå där! Ni är säkert slut efter en sån lång dag-
- men kan ni ta en sista tur med min dotter?
Snälla... hon greps av panik förut, men nu vill hon så gärna. Jag betalar er!
Jag måste till Baton Rouge. Och till Macon i morgon bitti.
- Jag har varit här sen sju! - Men jag betalar 1 dollar och 18 cent.
Det räcker inte ens till startbränslet.
Vi återkommer, med pengar. Stanna där - åk inte än.
Jag behöver kontanter, Lyle! Sätt upp 15 dollar på Sheps konto. Nej, 20.
- Går inte. - Du har gjort det tusen gånger förr.
Shep sa att du fick tanka, inte ta ut pengar. Just på grund av alla gånger...
Det är inte som du tror. Var bussig nu - det stannar mellan oss!
- Bensin, sa han. Han betalar ju. - Det gör inget, mamma. Vi åker hem.
Siddalee Walker... Våga inte yttra nåt sånt igen - uppfattat?
Hoppa ut.
Jag har ett litet förslag - hur mycket tänkte du tanka för?
Jag ska tanka fullt.
Om vi sätter upp det på min mans konto, så betalar du mig. Vad sägs?
Okej, jag fattar. Jag är själv gift med en snål jäkel.
Ha en underbar dag. Lyle, nu har jag överlistat dig igen!
Masa dig ur stolen nu och ge den här rara kvinnan full tank.
Åt vilket håll ligger ert hus?
Ditåt!
Där är det - ser du det?
Är det inte som ett sagoland? Visst bor vi på ett fantastiskt ställe.
Vi är två änglar uppe i himlen som ler ner mot våra vänner.
Det låter som om du vet att det är jag.
Det är ju du.
Det kanske är bra att det är många här.
Håll dig hos mig, hon är som vax i mina händer.
- Chaney! - Siddalee Walker - äntligen fri.
- Det här är Connor. - Willetta...
- Ni har redan träffat Connor. - Hej, Connor.
Kom, så ska vi träffa karlarna i familjen.
- Mamma, den där journalisten... - Nej.
Att höra sanningen gör ont bara. Det var väl rätt åt mig.
Gumman, när det gäller vissa saker förväntar jag mig inte att bli förlåten.
Inte av mina barn.
Inte ens av Gud.
För vissa saker vore det rent skrattretande att säga... förlåt.
Det vore så... ynkligt.
- Jag är skyldig dig en ur... - Nej då, inte alls. Säg ingenting.
Jag har funderat på vad jag skulle säga dig, om vi nu pratade.
Jag gick igenom allt elakt jag kunde komma på. Du vet hur jag är.
Tuggar på alla problem tills smaken är borta, sen hamnar det i skallen.
Sen gick det upp ett ljus för mig.
Alla de där åren, när jag bad till Gud...
Verkligen bad på mina bara knän att Gud skulle göra nåt mer av mig...
Göra mig bättre, och starkare...
göra mig mentalt friskare...
se till att mina drömmar gick i uppfyllelse...
Sen fick jag svaret.
Vad då...?
Du.
Där, i en och samma person, fanns allt jag nånsin velat vara eller göra.
Så bara fanns du där... Du kom fram ur mig - och jag insåg det inte ens.
Det är så retligt att ha nåt mitt framför ögonen och inte se det.
- Nu gifter du dig med den här pojken. - Jag ska.
Jag vet att jag kan få pris som världens sämsta mamma-
- men jag vill ändå vara med på bröllopet.
Vi kanske kan ha det här?
Det vore ju...
bekvämt, då kan jag promenera dit.
Här... Jag har velat ge dig den länge.
Jag höll på att bli av med den en gång, men jag fick tillbaka den.
Den är jättevacker, mamma.
Det är en sak jag vill fråga dig. Sen ska du dansa fötterna av dig.
Men jag vill att du är helt uppriktig nu.
- Är du säker på det? - Ja.
Har jag lagt på hullet...?
- Nej, jag tycker faktiskt du är mager. - Tack för det, älskling.
Gå iväg och roa dig nu.
Önska dig nåt nu!
Ditåt.
På med pokeransiktet nu...
Du är nu i Ya-Ya-templets allra heligaste. Träd in!
För fram flickebarnet.
Eftersom du sett de hemliga Ya-Ya- dokumenten och hört hemligheterna-
- är det nu dags att du ger dig åt naturen och anammar Ya-Ya-ropet.
Tystnad! Du upptas härmed som fullfjädrad medlem i vår hemliga orden.
Vi bär huvudprydnader som tillhört drottningarna före oss-
-som ber oss föra magin vidare.
De kommer från indianernas heliga marker, urfolkens djungler-
- norrmännens prärier, och Gitchegoomis stränder.
Grevinnan Sjungande Molnet - ta fram kalken.
- Vad är det? - Vårt folks blod. Vargfolket...
alligatorfolket, och det galna folket, från vilka vi fått styrkan...
- att härska över världarna. - Måste vi göra det där igen?
- Ja, för tusan. Självklart. - Det är så sjukdomar sprids.
Enda sjukdomen som överlever i vårt blod är alkoholismen.
Är det där? Är det ett ärr eller en rynka?
- En rynka. Ärr har du bakom öronen. - Tyst med dig.
- Öppnar ni era Ya-Ya-ärr för mig? - Gamla sår läker.
Det finns folk här i världen som räddar dig när du behöver räddas-
- ställer upp när du är i knipa, och finns till hands när du behöver stöd.
Vi är de mäktiga Ya-Ya-prästinnorna. Ingen ska krossa oss.
Nu flyter vårt blod genom oss alla som det gjort i eviga tider.
Evigt trogna, höjer vi nu våra röster på mumbogumbospråket: Yaya!
- Visst är det skönt här på verandan? - Underbart.
- Jag älskar dig, mamma. - Och jag älskar dig, min solros.
Subrip: TomTen
Baserad på romanerna 'Ya-Ya-flickornas gudomliga hemligheter'
och 'Små altare överallt' av REBECCA WELLS.
YA-YA-FLICKORNAS GUDOMLIGA HEMLIGHETER
Översättning: Agneta Malmborg.
Översättning: Mediatextgruppen.
Bearbetning: SDI Media Group.
SWEDISH